(untitled) (Филолошки студии, 2025)
Овај текст бави се антологичарским радом Слободана Селенића, с фокусом на две кључне антологије – Авангардна драма (1964) и Антологија савремене српске драме (1977). У раду се указује на то да се Селенићева теоријска мисао не огледа само у његовим књигама Ангажман у драмској форми и Драмски правци 20. века, већ и у предговорима антологија, који сведоче о његовом осећају за историјску и савремену димензију театра. Циљ рада није исцрпна анализа Селенићевих антологичарских принципа, већ синтеза најважнијих теоријских ставова који се могу уочити у предговорима антологија. Рад указује на Селенићеву способност да споји практично искуство критичара и теоријска сагледавања драме, те наглашава значај ових антологија као извора за проучавање његове драмске и позоришне мисли, посебно у контексту хронолошког развоја српске драме.