ЕПСКИ ЈУНАК У „СВОЈОЈ“ И „ТУЂОЈ“ КУЛТУРИ (Philological Studies, 2019)
Карактеризација књижевних јунака изграђује се у више семантичких равни, мада често већ номенклатура активира ,,информације“ о националном, конфесионалном, социјалном или родном идентитету. Ликсимбол прераста све те компоненте и препознаје се у свакој средини на исти начин. За настанак и рецепцију епске народне песме, међутим, изузетно је важно емотивно ангажовање стваралаца и колектива, те се већ кроз именовање, као примарни сигнал, сугеришу обележја ,,своје“ и ,,туђе“ културе. Процесе обликовања епских јунака и њихове одлике условљавају поетичке законитости, али и друге компоненте: таленат стваралаца, усаглашеност њихових ставова са назорима публике, време и место импровизације. Ипак, грађа са јужнословенског простора открива различите и динамичне последице ,,премештања“ јунака из једне културне зоне у другу, чак и онда када су поетске биографије засноване на сећањима о даљој и ближој историјској прошлости.